První byl o fotce, na které prý na dovolené dva mladí lidé, kteří se nechali vyfotografovat, vyfotili i ducha jeptišky s krkem propíchnutým mečem. Kdo mail přeposlal, vyhrál spoustu peněz, kdo nepřeposlal, zkrachoval. Mám to poslat 13 lidem a uvidím co se stane. No já to neuvidím, protože takové blbosti nepřeposílám.
Druhý byl soubor fotografií z Afriky, ze života lidí, krásné přírody a úchvatných scenérií. Takové maily mám ráda. Když už nemám šanci se do těchto končin dostat osobně, aspoň si je ráda prohlédnu ve fotografiích. Prezentace byla navíc pěkně udělaná a podbarvená příjemnou melodií.
Třetí byla další prezentace fotografií, tentokrát z podmořského světa. Je až neuvěřitelné, jak to tam hýří barvami a roztodivnými živočichy ještě neuvěřitelnějšími. Skoro bych řekla, že podmořský svět je mnohem víc barevný, než ten nad hladinou.
Čtvrtý byl fotografie ještě z čarodějnic.
Pátý byl ženami vybraný nejlepší e-mail roku. Zkrátím to. Otec se vrací z práce domů a všude je neuvěřitelný nepořádek a celý byt vypadá jako po nájezdu loupeživé bandy. Vylekaný hledá manželku v obavách, co se jí stalo. Najde ji v posteli čtoucí knížku. Podíval se na ni nedůvěřivě a zeptal se: „Co se tu dnes stalo?" Manželka se usmála a odpověděla: „ Pamatuješ se, drahý, že každý den, když se vracíš z práce, ptáš se mně: „Co jsi, do pr…e, dělala celý den? “ „Ano," odpověděl muž nejistě. "Tak dnes ........... jsem nedělala nic!“ Tento mail jsem dostala již mnohokrát, ale stále ještě mě dokáže rozesmát.
Šestý byl o prachu. A s filozofií tohoto mailu se také ztotožňuji. Je totiž o tom, že uklízet by se mělo, když je to nezbytné, ale pro samé uklízení se nemá zapomínat žít život.
Sedmý byl politický. Připomínal minulé předvolební sliby jisté politické strany a uváděl příklady, jak nebyly splněny.
Osmý byl takový kruh přátelství. Různá moudra ze života, doplněné obrázky. Mám to přepískat všem přátelům i tomu, od koho jsem to dostala. Moudra jsou opravdu moudrá, obrázky krásné, ale dostávám tyto maily moc často, takže už je ani nečtu.
Devátý byly fotky z Rally Dakar.
Desátý byl hymna českých politiků – bez komentáře.
Jedenáctý byly fotky úlovků Jakuba Vágnera.
Dvanáctý opět filozofické výroky ze života.
Třináctý současné fotografie Islandu po probuzení tamní sopky. Příznačné číslo.
Čtrnáctý další úžasné fotografie, tentokrát od Mrtvého moře.
Patnáctý krásné aranžované fotografie miminek a malých dětí, doplnění písničkou Jakuba Smolíka – Říkej mi táto.
Ostatní byla videa s humornými scénkami: Pak že v kostele je nuda, Hlad je sviňa, Vodní postel, Kopyto…, fotografické vtipy, vtipné či neuvěřitelné fotografie, různé legrácky – taky jsem je dostala už mockrát.
Strávila jsem otevíráním a prohlížením těchto mailů dvě hodiny. Myslíte, že jsem tyto dvě hodiny strávila smysluplně? Nebo jsem je mohla využít lépe? Jistě, měla jsem na vybranou a mohla jsem maily vůbec nečíst, ale jsem zvědavá. A když bych nedostávala a nečetla tyto maily, tak bych nedostávala už skoro žádnou jinou poštu. Výjimku by tvořila jen ta pracovní. A pozemní „papírová“ pošta mi doručuje už jen účty a úřední listiny. Osobní dopis jsem nedostala ani nepamatuji. Určitě roky.
A ještě něco. Vidíte, jak s postupujícím číslem stále zkracuji vyprávění o obsahu mailu? Tak to přesně i vypovídá mé pozornosti či zaujatosti, s jakou takové další a další a další a další maily čtu. Takže: „Všeho moc škodí.“ I když se mi třeba ty fotografie různých míst moc líbily, nepřeposlala jsem dnes ani jediný mail. Prostě: „Čeho je moc, toho je příliš!“
Václava Hrabáková, Černuc
08. 05. 2010, 20:11
Pokud chcete vkládat komentáře, musíte se přihlásit jako účastník soutěže nebo jako běžný čtenář.
Určitě ano
43.16%
Spíše ano
17.75%
Spíše ne
15.31%
V žádném případě
23.79%
12. 10. 2017, 12:10
12. 10. 2017, 12:08
12. 10. 2017, 12:01